Обговорення матчу Ліги націй між збірними Чехії та України (3:2) з В’ячеславом Грозним, кращим тренером країни у 1996 і 2002 роках.
— В’ячеславе Вікторовичу, з Чехією грали набагато краще, ніж з Албанією, але результат так само негативний.
— Відбулося багато змін. До стартового складу було введено шість нових гравців. Це нормальна практика, адже за кілька днів зіграти два матчі непросто. Набір футболістів у збірній України, особливо конструктивного плану, дозволяє робити таку ротацію.
Після першої гри Сергій Ребров говорив про індивідуальні й командні помилки. Вчора ця тенденція також була. Ми бачимо, що в сучасному футболі команди не практикують можливість персональної опіки в своєму штрафному, ніхто ні за кого не відповідає. На мій погляд, є сенс зону грати до штрафного, а в штрафному діяти персонально. Тоді буде конкретна відповідальність за гравця і всі будуть допрацьовувати до кінця.
— Небезпека біля наших воріт виникла вже на початку матчу.
— Пішла проникаюча передача, наш гравець не допрацював із суперником і стався небезпечний момент. Далі гравець віддає передачу партнеру, з яким ніхто не грає. Добре, що встигли заблокувати і Трубін забрав м’яч. Проте в кінці першого тайму нас таки покарали — забили з підбору м’яча.
— Щось схоже було в суботу у грі Грузія — Чехія.
— Я уважно передивився гру в Тбілісі. Воротар Мамардашвілі відбиває м’яч, а на підборі нікого немає. Таких моментів було декілька. Нам забили в схожій ситуації. Виникає питання: навіщо ми так низько сідаємо до воротаря, коли треба тримати опорну зону? У сучасному футболі це досить серйозна справа і за помилки одразу карають.
— Що б ви відзначили в двох матчах збірної?
— Усі бачили, що другий тайм ми провели набагато краще, ніж перший. Гадаю, тренерський штаб аналізує це. У грі з Албанією ми дали суперникам можливість вільно володіти м’ячем, надали їм багато творчої свободи. Вони її й використовували. Ще в першому таймі албанці мали 3-4 моменти для взяття воріт. Щоб себе убезпечити від неприємностей, думаю, мали застосувати високий пресинг. Рівень техніки наших гравців, в тому числі швидкість, набагато вищі, наші футболісти грають в командах високого рівня. Вони вміють накривати суперників, змушувати їх помилятися.
Так само й у матчі з Чехією. Був здивований, коли не побачив у стартовому складі Патріка Шика, який в 40 зустрічах забиває 20 м’ячів. Може в них якийсь конфлікт у команді. Але було зрозуміло, що господарі гратимуть від оборони.
— А у нас із перших хвилин вийшли футболісти, які більше тяжіють до атакувальних дій.
— Не тільки. Вихід Степаненка був прогнозований, бо Сидорчук не потрапив у заявку. Плюс Ярмоленко. Тренерський штаб випустив досвідчених лідерів, щоб поруч із ними проявили найкращі якості молоді футболісти. Мудрик мав додати швидкості, що він і зробив. Мав гольовий момент, загострював проходами, передачами, збирав біля себе кількох суперників. Зінченко також непогано увійшов у гру. У нього добре виходять розрізні передачі. Для збірної це дуже важливі футболісти, хоча й не мають достатньо ігрової практики. Будемо сподіватися, що їх частіше залучатимуть до матчів у Челсі й Арсеналі, і в жовтні вони покажуть у збірній свою звичну гру.
— Ви казали про помилки. Важко вигравати, коли віддаємо м’яч під удар супернику в своєму штрафному й заробляємо пенальті на рівному місці.
— Матвієнко не спеціально зіграв рукою. Я там пенальті одразу й не побачив. Мало б хто вгледів, якби не VAR. Помилка Шапаренка, так, стала гольовою. У штрафному треба грати надійніше. Хотів зберегти м’яч, а його треба було просто вибити будь-куди.
— Гру збірної суттєво підсилили заміни.
— Вони добре спрацювали. Циганков віддав гольову передачу на Судакова. Потім вони ледве не створили ще один гол і могли врятувати матч. Це, на мій погляд, гравці стартового складу. Обидва мають постійну ігрову практику.
Хочу звернути увагу на один момент. У збірній немає тренера зі стандартних положень. Так зараз у провідних командах практикується. Головний тренер не може все самостійно робити. У Юргена Клоппа в Ліверпулі таких асистентів з вузькою спеціалізацією було п’ятеро. Там навіть тренер з аутів був. Не дивуйтеся: посада тренера воротарів також раніше була незвичною для сприйняття. А нині тренер зі стандартів детально вивчає й аналізує суперників, звертає увагу на дрібниці. Це велика робота. Так само в збірній має хтось відповідати й за організацію командної оборони. Бо системні помилки, індивідуальні й командні, треба викорчовувати.
— Не зважаючи на наше останнє місце, боротьба в групі, гадаю, триватиме до останнього туру.
— Попереду ще чотири матчі. Зважаючи на турнірне становище, ми тепер двічі зобов’язані перемагати Грузію. Можемо й перше місце посісти, якщо візьмемо гору в усіх матчах, що залишилися. Фактично, ми вже не маємо права на помилку. Це розуміє і тренерський штаб.
— Довбика, на ваш погляд, не вистачало?
— Йому зараз важко. У Жироні гра побудована таким чином, що всі шукають центрального нападника. Так було й за Стуані, так і зараз, коли Артема там уже немає. Це філософія команди. Вони втратили багато футболістів, але стиль гри не змінився. У Ромі це поки що не зрозуміли. В Італії Довбику не вистачає того обслуговування, яке в нього було в Іспанії. Рома поки що не грає переважно в зону центрального нападника. Там мають прийняти українця як ударного форварда. А те, що Артем вміє забивати, в команді бачать на тренуваннях. У нього й удар, гра головою, прикривання м’яча корпусом, скидання під удар. Це все треба реалізовувати. Чим швидше прийде це розуміння в клубі, тим краще буде для збірної.
— Як вам гра Ваната попереду?
— Його вихід напрошувався. Чехія в захисті діє гірше, ніж Албанія. Достатньо згадати, що в кваліфікації Євро албанці розбили чехів — 3:0. Там гра поставлена за італійськими лекалами. У Чехії, це було помітно ще в матчі з Грузією, великі розриви між лініями. Тому й атаки на їхні ворота дуже небезпечні. Ванат активно відкривається, швидкісний. І не випадково забив. У «Динамо» він діє в схожому стилі. Ну й візьміть атакувальну ланку. Ярмоленко, Шапаренко, Тимчик підключається. Всі — динамівці, вони знають, хто куди рухається. Ця група добре взаємодіє між собою і, як наслідок, створила гол у ворота Чехії. Ванат, до речі, перший м’яч забив за збірну.
— Зараз чимало пишуть, що через дві поразки Ребров має піти у відставку. Зрозуміло, що це звичайний хейт, але ж тренер також розуміє, що немає результату, й може піти.
— Покинути команду — це найпростіше рішення. Написав заяву й гора з плечей, живеш собі звичайним життям. Ребров — кваліфікований клубний тренер. У національній команді суттєво інший підхід. Тут свою філософію, свої задумки, реалізувати себе значно важче. У збірну приїжджають гравці з різних клубів, де відмінна від інших побудова гри, інший тренувальний процес, підготовка йде за іншими лекалами. Потрібно мати терпіння. Ребров працює з командою трохи більше року. Це не такий великий час. Тому не треба так агресивно ставитися до нього.
Тренер збірної — це вся країна, яка або пишається тим, що є результат, або дивується, що його немає. Це особливість нашої професії.
Дешаму також ставили питання про відставку після поразки від Італії, мовляв, у Зідана краще виходитиме. Тренер французів спокійно довів, що не заперечує. Але в нього є контракт, з поразки катастрофи не робить. Врешті будь-яка команда поступається. Так само свого часу знімали Спаллетті в Італії.
Немає в нас зараз Шевченка у нападі, який мішок м’ячів назабиває. Таке покоління, що креативних гравців більше в півзахисті. Шапаренко, Мудрик, Судаков, Ярмоленко, Зінченко… Чи дайте Реброву чотирьох Забарних у захисну ланку, і гра засяє зовсім іншими барвами.
І, врешті, якщо Ребров піде — що далі, хто далі? Легше стане? Що може кардинально змінитися — з’являться нові гравці, натуралізуємо Мессі і Роналду? Треба об’єктивно дивитися на такі речі. Так, результату поки що немає. Він не влаштовує не тільки вболівальників, а й тренерський штаб. У кожному матчі ми пропускаємо не менше двох м’ячів. Допускаємо системні помилки, навіть біля свого штрафного, є проблема в стандартах. І не реалізовуємо все, що створюємо біля воріт суперників.
— З позитиву що відзначите?
— У нас дуже багато творчих гравців. Триває робота над балансом між творчими футболістами і тими, хто виконує переважно чорнову роботу. Потенціал у нашої збірної дуже великий.
— Ви говорите про потенціал. Як показали матчі з Албанією і Чехією, лідерам «Шахтаря» і «Динамо», відповідно, Судакову й Шапаренку, в збірній у середині поля, так би мовити, тіснувато.
— Гадаю, тренерський штаб аналізує такий момент. Тут треба зважати й на психологічний момент. Ми всі чекаємо, що Судаков має грати як Кевін де Брюйне. Проте критикани не згадують чи не знають, що де Брюйне уклав контракт із «Челсі», пішов по орендах у «Вердер» і «Вольфсбург», а заграв уже в Англії після повернення з Німеччини.
Класно, коли є такі досвідчені гравці, як Ярмоленко, Степаненко, які можуть підказати, підстрахувати. Але все одно за втрати м’яча треба допрацьовувати до кінця. Довести чорнову роботу до максимуму. Щоб не було розрізних передач у наш бік, стрімких атак. Судаков, звичайно, втомився. Але до Ліги чемпіонів він буде в нормі. Зважайте й на те, що лідер в клубі не завжди лідер у збірній. Тут усі — лідери.
— Мабуть, і підготовка «Шахтаря» під турнір загострена.
— Звичайно. У чемпіонаті України всі знають, що треба залишити Судакова без м’яча. Згадайте Мудрика. Бондаренко з тим же Судаковим навіддавали йому стільки передач, що його було легко продавати в будь-який клуб. Життя диктує умови: легіонери не їдуть, і лідерами стають українці, які раніше їздили по орендах.
Я в тренерів постійно питаю, чому ми стаємо чемпіонами світу серед юніорів, вдало виступаємо всіма віковими групами, а в дорослому футболі вони губляться? Винні в цьому й клубні тренери. Вчасно продали Ярмоленка — з’явився Циганков. Підтягнули до першої команди Динамо Михавка, й він, якщо продовжить у тому ж дусі, незабаром постукає в двері національно команди.
— Буде партнер для Забарного.
— Тренери збірної за ним слідкують. Є ще Федор, Краснопір тощо. Це конкуренти для Шапаренка, Судакова, Зінченка, Яремчука з Довбиком і Ванатом. Є молодь, яка також хоче грати за національну команду.
— В’ячеславе Вікторовичу, перспективи, звичайно, проглядаються хороші. Але ж зараз у нас нуль очок і треба рятувати ситуацію.
— Категорично треба сказати собі, що після двох матчів у групі ми перебуваємо на останньому місці, ми програли два матчі, в яких пропустили п’ять м’ячів і три забили. У вересні ми двічі поступилися, тепер двічі треба перемогти в жовтні і двічі — у листопаді. Якщо вдасться взяти шість очок в наступних іграх, зовсім інші посилання і настрій буде.
Геннадій Чеховський
Краще б федерація свої зусилля направило на питання - чому так трапилося із збірною, а не на відбілення своєї репутації та спасіння Реброва.
От в чому різниця між приватним клубом та колегіальною асоціацією.
Что вам известно о работе Реброва? В чем она состоит, как конкретно она осуществляется? Эмоции типа "вы довольны" здесь не при чем - как и местные потоки общих фраз, "призывов ЦК КПСС к 1 мая и 7 ноября" и тому подобного. Конкретно же о работе тренеров их вечные критики не знают НИЧЕГО.
Сколько тут прошло разборов после этих двух игр от стремящихся разобраться в деталях, столько же прозвучало и указаний на технико-тактическое качество действий игроков. То есть на технический брак, на медленное соображение, на качество ударов по воротам, на физическую готовность и так далее. Ни один тренер сборной во всем мире этим не занимается: ну не его это работа. Его дело - постановка задач и психологический настрой, но не устранение проблем с техникой. Так о какой работе вы меня спрашиваете - о реальной или воображаемой? Повторяю еще раз: я не знаю работы тренера в такой степени, чтобы судить о ней в местном стиле. Но точно знаю, что никакими подборами-переборами и расстановками игроков технический брак не устранить, а скорость соображения и исполнения - не повысить. И что все проблемы с индивидуальным немедленно сказываются на проблемах с командным.
После Реброва вы придете с точно такими же своими вопросами - в чем никаких сомнений нет. Просто голосящие в адрес тренеров никогда не помнят содержания своих криков - хотя оно абсолютно никогда не меняется.
Уже и Грозный стал адвокатом Реброва. Не стыдно? Неужели за Ребровым стоИт САМ ОН? ОН Высший?
Даже не читаю Грозного. Вячеслав, несмотря на ваше адвокадство, считаю возможным назначить вас тренером сборной уже на следующи матч против Грузии. Вы, даже, не представляете какой это будет адреналин для ребят сборной.
Не читаю Грозного, Шевченко. Прочитал подробно Суркиса, потому, что он единственный, кто имеет в кармане средства и тратит их на футбол. Поэтому в моей надежде было, что это будет серьезный анализ. Прочитал и прослезился, вспомнилось, что мы много раз просили Суркиса продать Динамо олигархам с Запада. Продайте після нашої перемоги, будь ласка. Поэтому прилагаю мой анализ адвокатирования Реброва Суркисом. Думаю этот ответ подойдет как ответ и Грозному, и Шевченко, и ЕМУ (Высшему), и др. адвокатам.
Что сказал Суркис, адвокатируя Реброва, в моем понимании.
1и 2/ «Я смотрю, что критики понеслось на нашего главного тренера сборной Украины Сергея Реброва.» «Он несет ответственность, но нельзя критиковать просто потому, что хотят кого-то снять или чтобы кто-то ушел.»
Какую ответственность за провал двух турниров он несет? Не видел особой критики кроме критики фанов и, наоборот, все кроме Сабо молчат. Боль Сабо за футбол в каждом из нас. «Петракова ругали и пытались снять все.» Почему? Потому что за ним НИКТО не стоЯл.
3/ «...чтобы об этом говорить, надо знать микроклимат в команде.»
И что? Так бывает, что тренер не справляется с микроклиматом. Тогда он уходит. Сколько турниров надо провалить, чтобы адвокатироование Реброва КЕМ-то большим закончилось?
4/ «...его чуть ли не два года вся страна хотела видеть во главе сборной.»
И что? Хотели, не справился, уйди.
5/ «хочет создать структуру, чтобы в клубе работала одна модель воспитания футболистов, начиная от самых маленьких и заканчивая U-19 и U-21… Ему удалось построить эту модель, он пригласил во все возрастные категории иностранных специалистов…»
И что?
6/ «Я не собираюсь быть адвокатом у Реброва, но эти разговоры об отставке... Так тогда мы никогда ничего не добьемся.»
Кто же тогда Шева и Суркис как не адвокаты?
7/ «...тренер он профессионал, как и Андрей Шевченко.»
Лицензия есть значит профи, но даже настоящие профи, иногда, проваливаются и честно уходят в отставку. Здесь Ребров два турнира провалил и не уходит, потому что профессионал у Суркиса?
8/ «Есть продуманная стратегия, давайте наберемся терпения и доверим эту ответственность профессионалам, а потом спросим с них.»
Каким профессионалам? Два турнира провалившим?
9 и 10/ «Я не профессионал. У нас сегодня есть диванные эксперты, которые оценивают тактику сборной Украины, кто как сыграл.» «Мы с вами не понимаем, что происходит в национальной сборной. Вот в этом должны разобраться специалисты, а не дилетанты, которые сейчас критикуют и говорят, что Ребров должен уйти.»
Вот вы и не понимаете, а я – диванный эксперт, объясню вам кратко: «Сборная разваливается и Ребров пусть и 100 раз профи с ней СПРАВИТЬСЯ НЕ МОЖЕТ».
Вот из этих снобистских высказываний и проистекает хамское отношение Реброва к журналистам.
11/ «Ребров опытный тренер, я подчеркиваю.»
Опытный тренер с background-ом в два проваленных турнира за менее, чем два года?
Краще б федерація свої зусилля направило на питання - чому так трапилося із збірною, а не на відбілення своєї репутації та спасіння Реброва.