Друзі, пам’ятаєте, як за часів пізнього Луческу дуже багато з нас мріяв, щоб Динамо очолив Вернидуб.
Вчорашня гра Кривбасу з чеською Вікторією багатьом знову і знову ( а декому, можливо, вперше) довела, що тренером київського Динамо можуть бути багато хто, але не Вернидуб. Тобто - не Вернидуб і подібні йому коучі (а таких тренерів велика гарба з маленьким возиком).
Так, чесне слово, я поважаю тренера Юрія Миколайовича, хоч вже забув за що. Мабуть за те, що його команди не волинять, не здаються, склавши руки, а завжди йдуть вперед, вперед і знову вперед на четвертій чи п’ятій швидкості, намагаючись виграти. Для українського футболу така гра – це вже подія.
Але ж друзі, чи можна назвати футболом те, в що грають команди Вернидуба. Футбола там і не стояло. Боротьба гренадерів, а по суті гладіаторів, за кожний клаптик, біготня коней на іподромі, пуляння м’яча подалі від рідного карного майданчика, фол за фолом, щоб налякати крихкого суперника – на жаль, це і є футбол Вернидуба. По суті – це весь український футбол, але у Вернидуба він найбільш вишколений. Дивлячись такий футбол, спостерігаючи вчорашню гру з чеською Вікторією і, до того ж, вболіваючи за триклятий вернидубівський Кривбас, знову і знову згадую Одесу зі знаменитим «Вы шо, з мозгами поссорились?».
Саме так, бо команда Кривбас, як не прикро, постійно нагадує крилату фразу про розумного сина і сина – футболіста.
Скажіть буть – ласка, Ви вчора бачили хоч одну осмислену вдумливу позиційну атаку від Кривбаса, яка б завершилась ударом по воротам. Криворіжці за всю гру 61 раз ввійшли в останню третину поля (до речі чехи – 91 раз), але вигадати хай щось з області футболу вони не змогли. Вам вчора вдалось побачити хоч манюхесеньку крихту футбольного інтелекту у того ж самого суперактивного Принца Аду, учня апостола фізичного?
І не могло вдатись. Бо команди пана Юрія дуже рідко грають в футбол, який ми можемо назвати осмисленим. І як вирок, за вісім сезонів тренування Вернидубом Зорі ця команда лише одного разу змогла взяти третє місце. В сезоні 2016/2017 року, коли, як пам’ятаєте, якимось чином в Зорю занесло на сезон Форстера і Пауліньо. До речі, після Вернидуба Зоря за три сезону Скрипника двічі ставала бронзовим призером. Є різниця?
А багато з нас кричать: «Давай в Динамо (в збірну) Вернидуба!».
Вернидубівські апологети можуть сказати, що у нього ніколи не грали гравці рівня Мессі чи КРО, або хоча б Бєлькевича з Тейшейром і Марлосом. Так, вірно, але потрібно сказати, що не тільки Мессі, а і, навіть, Піхальонок ніколи би не грали в командах Вернидуба, тому що навряд би вписались в його екстенсивно інтенсивні команди, команди бігунців на межі фізичних можливостей.
До речі, у Юрія Миколайовича грали, крім згаданих вже Фостера і Пауліньо, і Маліновський, і Караваєв, і Каменюка, і Чечер, і Соболь, і Любенович, і Петряк з тим же Кулачем… Тобто хоч і не суперзірки, але й не останні люди в нашому футболі. А що на виході? Одне - однісіньке третє місце за вісім сезонів.
Команда Вернидуба - це, як вірно охрестили вболівальники, «команда мужиків». Справжніх мужиків, чесних і відважних, мужиків, що вміють боротись, битись і добиватись свого, але, на жаль, це команда мужиків, що спочатку роблять і лише потім думають. Команда принців аду…
Саме таку команду ми бачили вчора: 21 фол (у чехів – 10), чотири жовті картки (у чехів – нуль) і лише 8 ударів по воротам в той час, коли потрібно було вигравати (у чехів – 16 ударів).
Може я помиляюсь, але я не бачу, щоб пан Юрій був готовий вчитись, вчитись ГРАТИ в футбол, вчитись будувати позиційні атаки, вчитись виходити з захисту не лонгболами, а передачами, які б починали атаку і т.д. Ну не бачу я цього. Його «его» значно переважає його бажання вчитись. Всі його команди, всі як один, це команди мужиків – гладіаторів, які готові ВМЕРТИ заради команди і того ж Вернидуба, але не готові включити інтелект і ОБІГРАТИ суперника.
На мою, можливо помилкову, думку майбутнє українського футболу не за Вернидубом і йому подібними тренерами, а за умовними Лупашками…
Під умовним Лупашко я розумію тренера, який вчиться і готовий далі вчитись сучасному інтелектуальному футболу і навчити грати в нього свої команди. А це, до речі, значно тяжче, чим робити базар, як кажуть в Одесі, і ГНАТИ команду вперед.
До речі, хотілось би помилитись, нинішнього Шовковського, як і Реброва, в цьому рейтингу я б поставив десь між Вернидубом і умовним Лупашко. Але це вже інша тема.
Ось чому, поважаючи Юрія Миколайовичая, не хочу, щоб він, нинішній успішний для України тренер, ні за яких обставин не став тренером як нашого з Вами Динамо, так і збірної України. Якщо ж це якимось неймовірним чином станеться, то і Динамо, і збірна України стануть Кривбасами…
З повагою,
Скіф
Короче, прежде чем делать однозначные выводы, дайте тренеру равные условия. Тут, в комментариях к другому блогу, один "дописувач" и в силе Ван Леувена засомневался, а его команда, на пару голов слабее Динамо, дважды за чемпионат выиграла у великого клуба с великим Луческу. Кстати, и у Днепра с Довбиком и Пихаленком Леувен выиграл второй матч. Все относительно.
Каким боком Динамо к Вернидубу?
Даю подсказку: Вернидуб НЕ боролся за золото. Он боролся за бронзу с командами своего уровня. И преуспел в этом только один раз.
И в плейоффах в ЛЕ тоже не сложилось никак, даже когда соперник не был именитый. Не говоря уже о матчах в группе, куда его команда смогла попасть только автоматом...
Единственное исключение - Шериф, вышедший в ЛЧ и там сделавший фурор, в первом матче вынеся в одну калитку одну очень амбициозную на словах команду, поставив ее в итоге на заслуженное 4 место.
Но на этом чудо кончилось (да, был еще матч с Реалом, где Шериф по хG уступил в разы, но умудрился победить - но такие случайности происходят нередко, и выводы по ним не делают) - когда остальным командам (кроме аутсайдера) нужно было добыть очки, они спокойно в итоге это сделали.
ЗЫ. Еще скажите, что класс Легии и как там этих ноунеймных шведов звали-то: Эгерзунд или как? тоже намного выше. Посмеемся еще раз:)))
Тренер, способный делать команду, играющую в старом добром немецком/британском стиле - это замечательно. Мне не хватает именно таких команд и именно такого футбола.
Включаете завтра трансляцию Карлайл Юнайтед - Барроу, в 14-30 по Киеву, если не ошибаюсь, и наслаждаетесь! За ними следующее действо в старом добром британском стиле: Аккрингтон Стэнли - Харрогейт Таун.
Завтра игровой день не только в PL
Визнавати свою слабкість можуть лише сильні.
Вот насчет бы мыслящих футболистов в современном украинском футболе почитать. Появится, например, один Пихаленок - и сразу у всех на виду. А почему? Фон такой весь из себя "мыслящий".
Можно сколько угодно внушать самим себе, будто бы современный футбол на порядки опережает прежний в плане пресловутой "скорости принятия решений". Однако она может проявляться исключительно в действиях самих игроков, которые ну никак не могут в каждое мгновение оглядываться на тренера на лавке: "И шо мине делать?"
Теперь то ли тренеры ничего не понимают в тактике, то ли игроки вообще без мозгов: трудно понять, кто теперь за что отвечает на футбольном поле. Но при абсолютно любом тренере есть зона ответственности игроков за свое собственное игровое мышление - именно потому в далекие прежние времена Динамо никто и никогда не поднимал вопрос в таком контексте: "Пачиму Лобановский не объяснил Буряку и Блохину?".
Теория, согласно которой на полях думают только тренеры, а игроки сродни оловянным солдатикам, ничего общего с реальностью иметь не может.
Позавчера наблюдал типичный образец тупейшего современного футбола, причем в исполнении не кого-нибудь, но самого Реала. Ну, там перебегали в эпизолах какую-то Аталанту, но это не более чем повод для очередного телячьего восторга. Но интеллектуальное-то содержание действий игроков "золотого футбольного миллиарда" типично вернидубовское.
Вернидуб всего лишь одно из отражений общей картины "интеллектуализма" в современном футболе - разница лишь в масштабах. Тренеры - тренерами. Но на поле могут мыслить лишь те, кто там непосредственно присутствует.
Це як із трусів пошити майку...
Не люблю Реал, колего, і ніколи ним не захоплювався. Але "тупий" Реал з неменш мабуть "тупим" Анчелотті вже в який раз виграє ЛЧ...
Дайте Вернидубу Реал - увидите примерно те же результаты. Это потому, что счет на табло и содержание игры очень часто не тождественны друг другу - вам ли этого не знать.
Характерно, как тут суть немедленно утопили в потоке ненужных разговоров, перемывания косточек и в тому подобном :).
Суть же заключается в том, что думает только тренер, а игроки будто бы просто бегают по его мысли - это полная чушь. Но очень серьезный оплот местного вероучения.
В лучшие времена футбола игроки принимали решения сами.
Вчора, напрклад, чехи не дали можливості контратакувати по вільним зонам. А якщо і контатакували, то отримавши мяча, не знали що з ним робити.
Вміння атакувати у командах Вернидуба (і не тільки), коли крім швидких ніг, потрібна ще і швидкодумаюча голова, немає, як немає життя на Марсі.
Єдиний яскравий випадок - це коли він тренував Шериф і пробився го групи ЛЧ, де випередив (причому абсолютно по грі) більш сильного суперника, який взагалі заявляв, що претендує на вихід до плейофу... Але це було тільки один раз...