Прошелся по массе больших и очень больших комментариев после проигрыша Зальцбургу: чего только ни написали. Конечно, как всегда - о каких-то "тактических ошибках" Александра Шовковского, о "неправильных заменах" и тому подобную перманентную дребедень.
Так в чем же причина проигрыша? Она ведь прямо перед глазами и буквально вопит: "Да разглядите же меня!
"Но куда интереснее говорить о том, чего зрители никогда не видят. То есть о работе тренера. Между прочим, он неплохо работает: худо-бедно справился с "автобусами", количество моментов у ворот соперников заметно возросло - как и общая мобильность игры. Но все старания любых тренеров неизбежно упираются в пределы возможностей игроков. Это только у некоторых местных "тренеристов" тренеры ОБЯЗАНЫ придумывать игру специально для Довбика, для Ваната и даже для Супряги. Ну, пусть сами объясняют, что это за игра такая и как вообще она выглядит.
Прозвучали и мотивы "ударов в одно касание в СОВРЕМЕННОМ футболе" - хотя "несовременный" футбол только ими и отличался. Как и ударами вообще.
Сегодня с ударами в футболе очень туго: тут вам и "резко возросшая скорость принятия решений" ©, тут вам и техника исполнения ударов, завязанная на эту самую скорость принятия решений. Говоря проще, если умеют бить, то бьют, вот и весь сказ. А если не умеют, то включают "мысль скорости принятия решений". Если совсем просто, то бить не умеют. И сколько ни приводи примеров противоположного свойства, все равно все сведется к "вине тренера".
Ни в каком футболе и ни в какие времена игрокам не давалось много времени на удары по воротам: это не более чем современный миф - будто бы полвека тому назад можно было покурить после чашечки кофе. Возьмите любые видеоподборки хоть из 50-х годов прошлого века, не говоря уже о более поздних временах: НЕТ там столько времени на удары! Я тут десятки и десятки видеопримеров приводил в подтверждение. Но кому они теперь нужны...
А что же есть? А то самое умение мгновенного включения координации движений для удара на почти рефлекторном уровне - того самого, коим современное поколение игроков практически не обладает. Ну разве что за отдельными исключениями.
Видели вчера удары в исполнении Шапаренко? Это демонстрация неумения бить по воротам. Ну, идиотические перебирания ножками вместо ударов как символ "резко возросшей скорости принятия решений" даже обсуждать не хочется: пусть этим пустым делом занимаются современные мифотворцы.
Побед за счет даже самой великолепной обороны собственных ворот не бывает: только за счет ударов по воротам соперников. Здесь даже не надо быть тонким знатоком футбола - достаточно элементарной логики.
P. S. На днях где-то тут обсуждали имена игроков из истории киевского Динамо, обладавших настоящими ударами. И весьма характерно, что практически никто не вспоминал ни Андрея Бибу, ни Йожефа Сабо, ни полузащитников Динамо 70-х годов, ни того же Олега Блохина и многих-многих других, вроде Виктора Каневского или даже скромного Николая Боговика. А мне в свое время старики рассказывали об Иване Кузьменко и Павле Виньковатове. Но все эти имена теперь утонули во всякой чуши, вроде "резко возросшей скорости принятия решений" ©. Утонули вместе с умением бить по воротам.
Между прочим, победитель во вчерашней битве не умеющих бить по воротам тоже ничем таким не отличился - разве что ноги его игроков мелькали быстрее и лучше обращались с мячом в движении. Но то таке...
Так Боговик був скромним, дуже скромним, тому що він не Микола, а Анатолій.
До речі, його син - також Анатолій, колишній виконавчий директор Бєларусьбанка - осуджений разом з дружиною на вісім років за участь в протестах проти Лукашенко в 2020 році.
положений). Колотов мог пробить, Мунтян.... Литовченко... Всегда в Киеве кто-то но мог)))
Так Боговик був скромним, дуже скромним, тому що він не Микола, а Анатолій.
До речі, його син - також Анатолій, колишній виконавчий директор Бєларусьбанка - осуджений разом з дружиною на вісім років за участь в протестах проти Лукашенко в 2020 році.
Зато удар у Боговика был - куда нынешним.
"Как и до сих пор в голове гол, кажись ЦСКА, со штрафного, метров с 35-40, Астаповскому (да - ЦСКА) летом 1971 года во время закрытия Спартакиады народов СССР."
Возвращаю Акеле его промах: это был гол в игре второго круга чемпионата СССР 1971 года (0:1 в пользу Динамо). Надо же и мне придраться к ничего не значащей оговорке :).
Как же тут любят доё...ться, "опровергая" :).
Деталей вже не пригадаю.
Але в цьому коменті, я вкотре наголошу, що вчора проявилася чи не головна проблема, біда нашого клубу в єврокубках поточного часу - необхідність через війну грати в іншій країні на нейтральному стадіоні, через що футболісти Динамо саме на цей матч вийшли вже з накопиченим негативним багажем психологічної втомленості... та й недотренерованості через необхідність подорожей автобусом... От і звідти і знервованність, невпевненність та тому подібні "недо-", через що В ТІМ ЧИСЛІ і удари по воротам "не пішли"...
Давайте об'єктивно дивитися на обставини, називати їх, а також всі причини нашої вчорашньої поразки...
Так що не варто все списувати на війну.
Так що, все закономірно.
Ну, і війна почалась в 2014-му, а в 2022-му - повномасштабна, яка примусила грати закордоном.
Тобто: з початком війни сстановище українського футболу, сила ЧУкр-и *а рівно і потенціал нашого Динамо) почали знижуватися, спочатку повільно, тепер - стрімкіше.
І про те, що таке падіння невідворотнє, я тут на форумі почав кричати ще з осені 2014-го (ніби не помиляюсь в періоді; але плюс/мінус рік не настільки важливо). Інша справа, що кількість супутніх факторів, що спричиняють падіння - наростає.
І ще раз по будулая. Ви ж мусите розуміти, що, якби не війна - Суркіси тоді би знайшли би кращого ГТ на заміну Реброву...
Результати після ВВЛ почали знижуватися, це факт - але тільки через конкуренцію, що з'явилася в ЧУкр-и.
А клас команди до 2014-го зростав (шоправда - стрибками, вверх, вниз). Одна з бідось того періоду, що вплинула на такі стрибки - Суркіси не могли запросити кваліфікованого ГТ, наприклад, того же Ульє. Інша: менедмент клубу, він і в кращі періоди Динамо не відповідав часу. І т.д. Тому прогрес Динамо до 2014-го відставав від прогресу європейського футболу... І через це нам здається, що клас Динамо тоді знижувався...
Суркіси ніколи не запросять західного тренера, бо він винесе назовні інфу про їх фінансові махінації. Ось основна причина. Ніякий ульє не потерпить мінімалки у відомості.
Але таке ваше формулювання про результати не спростовує моєї тези "прогрес Динамо до 2014-го відставав від прогресу європейського футболу."
Але прикро, що ви не звернули уваги на мій акцент про стрибковий характер прогресу Динамо, через що до 2014-го ми в своєму прогресі відставали від темпів європейського
Так він дійсно знижувався навіть відносно самого Динамо. А відносно лідерів Європи - і нема чого говорити.
Можливо, я помилився, що не наголсив на відносності потенціалів - але це не привід мене перекручувати!
Але давайте припиним. Істина десь посередині.
З Днем прапора!
А я свій час їздив на лавці в кузові шкільної учбової вантажівки :) Ще той квест :)
До речі і вчора в нашому складі були гравці з пристойним ударом: Піхальонок і Бражко. Можливо, і Дубінчак. Та й Ярмолу з Волошиним можна було би віднести до цієї категорії "з ударом" - але вони, зазвичай, шукають для себе простір для підготовки для удару, зміщуючись з флангу в центр "а-ля-робен". От тільки такого простору суперник їм надавав по мінімуму, тому цих ударів ми не побачили...